Översättning: lordmiau
Älskade:
Jag är säker på att jag håller på att bli tokig igen.
Jag känner att vi inte kan klara ett av dessa förskräckliga ögonblick igen.
Och jag tillfrisknar inte denna gång.
Jag har börjat höra röster-
-och jag kan inte koncentrera mig.
så jag gör vad som tycks vara det bästa.
Du har gett mig största möjliga glädje.
Du har alltid funnits där för mig...mer än någon annan.
Jag vet att jag ödelägger ditt liv...
och utan mig kan du klara av att arbeta.
Och det ska du.
Jag vet det.
Som du kan se, kan jag inte ens skriva ordentligt.
Vad jag vill säga är att jag är skyldig dig all lycka.
Du har haft otroligt tålamod med mig-
-och varit otroligt snäll.
Allt är över för min del-
-men du kan börja leva igen
Jag vill inte ödelägga ditt liv.
Jag tror inte att två människor kan vara lyckligare än vad vi varit.
Virginia.
T I M M A R N A
-Goddag, doktorn. -Mr. Woolf.
-Jag tror inte hon är sämre. -Jag förstår.
Det är bäst att låta allt vara som det är.
City of New York.
Godmorgon, Leonard.
Godmorgon, Virginia.
Hur har natten varit?
Utan problem.
-Huvudvärk? -Nej ingen huvudvärk.
Doktorn var nöjd.
-Ensam hela morgonen? -Ja
Denne unge mannen sände in detta manuskriptet.
Jag har hittat 3 faktafel.
Och 2 felstavningar.
och jag har inte hunnit till sida fyra ännu.
Har du ätit frukost?
ja.
Lögnare.
Virginia du lever i detta livet.
Du har lovat läkarna det.
Nelly har ställt fram frukt i sällskapsrummet.
Ett avtal, vi äter frukosten tillsammans.
en ordentlig frukost, man och hustru sitter tillsammans.
Soppa... och allt möjligt.
Med tvång, om det är nödvändigt.
Leonard, jag tror jag fått första varningen.
Arbete alltså
Men du ska äta
Fru Dalloway sa...
att hon ville köpa blommor själv.
Fru Dalloway sa att hon vill köpa blommorna själv.
Sally, jag tror att jag vill köpa blommorna själv.
Vad?
Vilka blommor?
Fan.
Du blir ingen stor gosse om du inte äter upp din frukost.
Du ska snart bli storebror, det är ett viktigt arbete.
Grattis på födelsedagen.
Godmorgon, älskling.
Åh, Dan.
Rosor på din egen födelsedag.
Det är bara för mycket.
Han vill inte äta när du är här.
Det är din födelsedag, jag skulle ha köpt dem.
-Nej, du sov -Och?
Vi var eniga om att låta dig sova ut.
Godmorgon, Buck.
Du behöver lugn och ro, Laura. Det är bara fyra månader kvar.
Nej, jag mår bra, är bara lite trött.
Jag sa till honom att äta upp.
Det är bra.
Det är en underbar dag.
Vad ska ni göra?
Vi har planer, eller hur?
Vilka planer?
Det blir ingen överraskningsfest om du ska veta alla detaljer.
Och om jag ska berätta allt i förväg.
Då får jag väl sluta fråga då.
Vad klockan är mycket, jag måste iväg.
Ha en bra dag.
Detsamma.
Dan, grattis på födelsedagen.
Tack ska du ha.
Du ska äta upp din frukost.
Jag ska baka en tårta.
Det är det jag ska göra.
Jag ska baka en tårta till pappas födelsedag.
Mamma, får jag hjälpa till?
Får jag hjälpa till med tårtan?
Självklart, din lille fjant.
Jag gör inget utan dig.
Nej, det är klart du ska komma.
Naturligtvis.
Jag vill att du kommer, och alla som ska vara med på festen.
Det vet jag inte. Omkring sextio.
Bra...det betyder så mycket.
för alltihop.
Det är det minsta jag kan göra, ordna festen för att tacka alla.
Du har gjort så mycket för honom.
Det tar jag för ett ja.
-Jag är nervös -Åh min gud
-Det är bra -Och om ingen kommer?
Det är Clarissa Vaughan.
Jag ringer för att få bekräftat att ni sänder en bil som hämtar mig först.
-Hej Clarissa. -Hej Brenda.
Hudson nr.679, det är, mellan 9 och 40.
Du ska köra oss till stan och du ska vänta på oss.
tills klockan sju.
Blommor.
Vilken underbar morgon.
Hej, Clarissa.
Hur har du det?
Jag ska anordna en fest.
Min vän Richard har vunnit Carroutherspriset.
Åh himmel, det är otroligt.
Om jag visste vad det är.
Det är ett poesipris...
...för ett livsverk.
Det mest prestigefyllda priset.
Det är den högsta utmärkelse en poet kan få.
Oj, vad bra. Vad vill du ha? Liljorna är perfekta.
Nej, för morbida.
Hortensia, tror jag.
Och.
Jag vill ha en bukett rosor.
Och.
Jag tror jag tar dessa med mig.
Rodney.
Tack för det.
Jag har faktiskt försökt att läsa en av Richards noveller.
Har du?
Jag vet det.
Det är inte lätt.
Det tog honom tio år att skriva den.
Kanske tar det tio år att läsa den också?
Den handlar om dig, va? -Va?
Novellen. Den är om dig.
Åh, jag....
Ja, det stämmer.
På ett sätt.
Richard är författare, som...
...brukar använda det som hänt -Ja.
-Men så ändrade han sig -Det är klart
Jag menar inte på ett dåligt sätt.
Det är precis som om han..
gör sakerna till sina egna.
En kvinnas hela liv...
på en enda dag.
Bara en dag.
Och ändå på den dagen...
finns hela hennes liv.
Detta är vad vi behöver.
Fru Dalloway.
-Är det du? -Ja
Det är jag. Det är jag.
Kom in.
Åh, Richard, det är en underbar morgon.
Vi borde släppa in lite mer ljus.
Är det fortfarande morgon?
Ja, det är det.
Är jag död?
Godmorgon, älskling.
Några besök?
Ja.
Är de kvar?
Nej, de har gått.
-Hur såg de ut? -Idag?
De var liksom svart eld.
De var både ljusa och mörka samtidigt.
Det var en som liknade en elektrisk vattuman.
De sjöng.
Kanske på grekiska.
Festen börjar klockan fem.
Kommer du ihåg det?
Och så...
...är det fest efteråt.
Du har fått frukost, va?
Varför frågar du. Självklart.
Richard, har du ätit upp.
Kan du kanske se den?
Är den här?
Kan du se frukosten?
Kan du se den här nånstans?
Nej, jag kan inte se den.
Då måste jag ha ätit den, eller hur?
Jag förmodar det.
Spelar det nån roll?
Självklart.
Du vet vad läkaren säger.
Hoppar du över pillrerna?
Självklart. Jag klarar inte detta.
Klarar inte vad?
Att vara stolt, modig...
...inför alla.
Älskling, det är inte ett uppträdande.
Visst är det det. Jag vann priset för mitt uppträdande
Det är skitsnack.
Jag fick priset för att jag har AIDS, och för att jag håller på att bli tokig.
för att vara modig och för att slog igenom.
-I verkligheten är det min olycka. -Nej, det stämmer inte.
-Att överleva. -Nej, det stämmer inte
Vann jag priset.
Tror du jag fått priset om jag var frisk?
Helt ärligt? Ja.
Var är det?
Vad?
Priset?
Jag vill gärna se på det.
Nej, du har inte fått det ännu.
Det är i kväll.
Är du säker?
Jag kommer ju ihåg festen särskilt väl.
Det verkar som om tiden springer ifrån mig.
Richard.
Det är en fest.
Bara en fest.
Med folk som respekterar dig och som beundrar dig.
En liten fest, va?
En planerad fest, va?
För dina vänner.
Jag trodde jag hade förlorat alla mina vänner.
Jag trodde jag drivit alla mina vänner till vanvett.
-Åh, Fru Dalloway...
...håller alltid fest-
-för att gömma stillheten.
Richard...
Du behöver inte göra något. Du behöver bara vara där.
Sitta på en soffa
Och jag är där också.
Det är några människor.
som vill tala om för dig att ditt arbete lever.
Gör det?
Kommer mitt arbete att överleva?
Jag klarar det inte.
Varför säger du så?
Jag är inte i form för det.
Varför?
För att jag ville bara vara en författare, det är allt.
Och?
Jag vill skriva om allt.
Allt som sker på ett ögonblick.
Från det ögonblick du hade blommorna i din famn.
Deras stjälkar, hur de doftar.
hur de känns, deras sammansättning.
Alla våra känslor, dina och mina.
Alla historier om dem.
Vilka vi en gång var.
Allt i hela världen.
Allt som var förvirrande.
Som allt som är förvirrande nu.
Och jag misslyckades.
Jag misslyckades.
Vad vi än gör, slutar vi med mindre än när vi startade.
Att dela med sig av den förbannade stoltheten.
Och dumheten.
Vi vill allt, eller hur?
Jag förmodar det, ja.
Du kysste mig på stranden.
Ja.
Kan du komma ihåg det?
Hur många år sen är det?
Många.
Vad önskade du?
vid det tillfället?
Kom närmare.
Jag är här.
Kom närmare. vill du inte?
Tag min hand.
Skulle du bli arg....?
Om jag skulle bli arg om du inte kom till festen?
Skulle du bli arg om jag dog?
Om du dog?
Vem är denna festen för?
Vad menar du med "vem den är för"?
Varför frågar du det? Vad menar du?
Jag försöker inte säga något
Vad jag vill säga är att jag är fortfarande vid liv enbart för att glädja dig.
Bra, det är vad du gör.
Det är vad folk gör. Förblir levande för att behaga varandra.
Läkarna har sagt det till dig. Du behöver inte dö.
Du kan leva i många år på det här sättet.
Precis.
Jag accepterar inte det.
Jag godtar inte det du säger.
Är det du som ska avgöra det?
Hur länge tänker du hålla på att göra samma saker?
Hur många år...
Städa lägenheten?
Hur är det med ditt liv?
Hur är det med Sally?
Vänta bara tills jag dör.
så måste du börja tänka på dig själv.
Hur ska du klara det?
Richard...
det skulle vara skönt om du kom till festen.
Om du känner för det, så kom.
Bara så du vet, ska jag laga den där rätten med krabbor.
Som om det skulle betyda nåt.
Självfallet betyder det båt. Jag älskar krabbrätten.
Clarissa.
Ja?
Jag kommer tillbaka klockan halv fyra.
då hjälper jag dig att klä på dig.
Underbart.
Halv fyra.
Underbart.
Det är på denna dag.
Denna dagen av alla dagar-
-sanningen blev klar för henne.
Förlåt, Fru Woolf.
Herr Woolf sa att jag skulle tala med er.
Låt mig bli färdig först Nellie. Vänta på mig i köket.
Det som händer är att.
först säger hon att hon vill ha något och så vill hon ändå inte.
Det vill hon ju aldrig, eller?
Hon vill aldrig nånting.
Men när hon vill ha nåt speciellt.
Hon är två personer.
Bara jag varit där.
Bara du varit där.
Gav du honom den där blicken?
Det gjorde jag, var så säker.
Ja, Nelly, säg mig. Vad kan jag hjälpa dig med?
Det är om lunchen.
Jag var tvunget att börja själv.
Jag förstår.
Har du valt paj?
Jag har valt en lammpaj.
Det låter bra.
Ni var upptagen med skrivandet.
och jag har inte fått några instruktioner.
Ni kommer väl ihåg att min syster kommer...
med barnen klockan fyra.
Ja, Frun...jag har inte glömt det.
Kinesisk te, tror jag.
och ingefära.
Ingefära, frun?
Jag vill ge barnen en gåva.
Vi måste åka till London för att få tag i ingefära, frun.
Jag är inte klar med detta, och jag ska laga resten av lunchen.
Tåget halv ett går till London och ni ankommer klockan ett.
Klockan halv tre går det tillbaka, ni kommer till Richmond klockan tre
Räknar jag fel?
Nej.
Vad är det då som uppehåller dig, Nelly.
Jag kan inte tänka mig något mer spännande än en tur till London.
Godmorgon, fru Woolf.
Godmorgon.
Vi vill inte publicera några fler nya författare.
Jag måste säga att jag fann tio fel i första omgången.
Som om det var möjligt.
"Pasagero, har ett kannalhuss..."
"varifrån inken kann återvännda."
Tror du att skriva fel attraherar en del.
Om det är okej tänker jag ta en kort promenad.
Ska du gå långt?
Nej bara en kort tur.
Gå då..
Om jag kunde ta en promenad på morgonen, skulle jag vara en lycklig man.
Hon kommer att dö.
Hon dör.
Det är vad som händer, ja
Hon begår självmord.
Hon kommer att begå självmord för något som saknar betydelse.
Få se nu...
Du har redan smort formen, mamma
Jag vet att vi redan har smort formarna, mamma vet det.
Det är vad vi ska laga.
Socker.
En skål.
Och en sil.
Får jag göra det, mamma?
Kan du sikta i mjölet?
Ja...
Du får sikta i mjölet raring, om det gör dig glad.
Är det inte fint?
Tycker du inte att det liknar snö?
Bra.
Nästa sak jag vill lära dig...
...är att mäta upp.
Mamma, det är inte så svårt.
Nej, jag vet att det inte är svårt. Det är bara det...
...att jag vill göra den till far.
För att det är hans födelsedag?
Det är riktigt.
Vi ska baka en tårta till honom, så han vet att vi älskar honom.
Annars vet han inte att vi älskar honom.
Det är riktigt.
Jag fick tag på allting.
Jag går genast.
Du store, vilket menageri.
Varför pratar folk så mycket om kemtvätt.
Vad finns det att prata om?
Jag har köpt blommor till dig.
Var är du?
Här.
Jag har fått tag på en som tar över på jobbet, så jag kan vara hos dig hela kvällen.
Har du det bra?
Ja då.
Jag utgår från att du har träffat Richard.
Det är riktigt.
Ja, självklart.
Som säkert sa: förresten älskling jag ber att få avstå från festen.
Bara lugn, han dyker säkert upp...
Det är riktigt.
Mot slutet.
Vad?
Att Richard skulle avstå en möjlighet att prata om sitt arbete.
Det tror jag inte. Han kommer.
Har du ordnat bordsplaceringen?
Ja det har jag.
Jag kan inte tro det. Louis Walters. Kommer Louis?
Richards Louis?
Ja, han kommer.
Du har satt honom vid sidan av mig.
Varför ska jag alltid sitta i närheten av nödutgången...
Vad syftar du på, raring?
Borde inte alla sitta vid utgången.
Så de kan...
smita fortast möjligt...
fyllda med all världens kval...?
Jag smiter
Försöka undgå att svimma av upphetsning.
Clarissa, Det blir vackert.
Tack ska du ha.
Det var så lite.
Varför är allt fel?
Den fungerar inte.
Fan också.
Den vill inte fungera.
Hej, Scott.
Hej, Fru Barlow.
Mamma, mamma det är någon vid dörren.
Hallå?
Laura?
-Jag stör väl inte? -Nej, det är okej.
Har du det bra?
Ja, det är klart.
Hej, Richie.
Sitt ner, jag har bryggt kaffe.
Vill du ha något?
Ja, tack.
Du har bakat en tårta.
Jag vet det.
Den blev misslyckad.
Jag trodde den skulle bli bra.
Jag trodde den skulle bli bättre än vad den är.
Laura, Jag förstår inte varför du gör det så besvärligt.
Jag vet inte
Alla kan baka en tårta. Det är bara dumheter. Jag vet det.
Du har väl inte ens smort formen.
Jag smorde formen.
Det är riktigt.
Du vet... du har andra företräden...
Och Dan älskar dig så mycket att han inte märker något.
Allt du gör säger han är bra.
Det är sant.
Har inte Ray någon födelsedag?
Det är klart han har.
När är det?
September.
Vi åker till klubben.
Vi åker alltid till klubben.
Vi dricker martini, tillbringar dagen tillsammans med 50 människor.
Ray har många vänner.
Ja det har han.
Ni har många båda två.
Du har det bra.
Hur har Ray det? Jag har inte sett honom på länge.
Ray har det bra.
De männen är nåt speciellt, va?
Jo, det är sant.
De kom hem från kriget. De har förtjänat det efter....
...allt de har upplevt. -Vad menar du att de har förtjänat?
Jag vet inte...oss, tror jag. Allt detta.
Du håller på att läsa en bok.
Vad handlar den om?
Den handlar om en kvinna som är otroligt god, hon är värdinna, och mycket självsäker.
Hon vill anordna en fest. Kanske för att hon är så självsäker och alla tror att hon har det bra.
Men det är hon inte.
Och..
Kitty, vad är det? Är nåt galet?
Jag måste in på hospitalet några dagar.
Kitty...
Jag har nån slags utväxt i underlivet...
de ska ta en titt på det
När?
I eftermiddag.
Jag skulle vilja att du matar hunden
Självklart jag gör
Var det bara det du ville?
Vad har läkarna sagt?
Att det kanske är problemet...
eftersom jag inte kunnat bli gravid.
Saken är...
Jag menar, du vet...
Jag har varit mycket lycklig med Ray.
Och nu visar det sig att det finns en grund till att jag inte blivit gravid.
Du är lycklig du, Laura
Jag tror inte man kan kalla sig kvinna förrän man fött barn.
Det är bara det att.
i hela mitt liv har jag kunnat göra allt.
Jag menar, jag har kunnat göra vad som helst.
Utom det jag helst velat.
-Ja. -Det är allt.
Nu kan du åtminstone ta tag i det.
Det har sant.
Det oroar mig inte. Varför oroa sig?
Nej, man kan inte göra nåt åt det.
Så är det.
Det beror på en eller annan specialist, som jag inte känner.
En kirurg, som säkert dricker lika många martini som Ray.
Åh, Kitty.
Jag menar, jag är så orolig för Ray.
-Kom här. -Jag är okej, säkert.
Det vet jag att du är.
Jag är orolig för Ray. Han är inte bra på att ta såna här saker.
Glöm honom. Glöm Ray.
Du är snäll.
Du känner till rutinerna, va?
Ge honom något att äta på eftermiddagen och kolla vattnet.
Ray utfordrar honom på morgonen.
Kitty...du hade inget emot det, va?
Vad?
Emot vad?
Vill du att jag kör dig?
Jag tror det är bäst jag klarar det själv.
Kitty, Det kommer att gå bra.
Det är klart det går bra.
Hej då.
Vad? Vad vill du?
Herr Woolf, fru Bell har kommit.
Inte före klockan fyra.
Jag kan inte göra nåt åt det.
Hon har kommit.
Du liknar precis en ängel.
Låt inte pojkarna driva med dig.
Stick iväg då.
Virginia.
Leonard tror at det är slut på civilisationen...
när folk är bjudna klockan fyra.
och kommer halv tre.
Åh du store.
Barbarer.
Vi blev klara med lunchen tidigare än väntat.
Jag blev tvungen att sända Nelly till London efter ingefära.
Nej, Virginia.
Du är väl inte rädd för tjänstefolket fortfarande?
Kom då.
Och hur har du det, kära syster?
Stressigt, det har varit körigt i London.
Körigt? Hur?
För mycket att göra
Varför är det körigt att ha nåt att göra?
Jag skulle bjudit dig till vår fest, men...
jag visste att du inte ville komma.
Gjorde du? Hur visste du det?
Jag trodde att du aldrig åkte in till stan.
Det är för att du aldrig frågar mig.
Har du inte fått förbud att komma?
Har inte läkarna förbjudit dig det?
Läkarna...
Lyssnar du inte på dina läkare?
Inte när de är en grupp nutida viktorianer.
Vad är det du säger? Mår du bättre?
Har detta tillstånd gjort dig starkare?
Vad jag säger, Vanessa, är att även sinnessjuka vill vara konstiga.
Nessa, Nessa, Nessa...
Hej små änglar.
Vad har ni där?
-Vad har ni hittat? -Vi har hittat en fågel.
Verkligen? Var hittade ni den?
Jag tror den har ramlat ner från ett träd.
Du store! Titta på den.
Jag kan kanske rädda den.
Rädda den?
Jag tror du ska vara försiktig, Quentin.
Det kommer en tid när man ska dö, och kanske är fågelns tid kommen.
Vi plockar lite gräs och gör en grav till den.
Åh Julián.
Jag säger bara...den får åtminstone en säng att dö i.
Kom Nessa, så gör vi en grav..
Nessa, kom nu.
Åh gud, okej då. Vänta på mig.
Angelica, är det okej?
Du är för snabb.
Tror du den tycker om rosor?
Är det en hona?
Ja, honorna är större.
och är inte så färgglada.
Vad händer när vi dör?
Vad som händer?
Vi kommer tillbaka dit vi kom från.
Jag kommer inte ihåg varifrån jag kommer.
Inte jag heller.
Den är väldigt liten.
Ja, det är sånt som händer.
Vi ser mindre ut.
Den ser rofylld ut.
Är den klar? Är ni klara?
Är fågelns begravning över?
Ja.
Bra. Jag hoppas du inte har nåt emot att vi kom för tidigt.
Självklart inte.
Kom pojkar, vi ska gå. Vi ska ta en kopp te.
Sluta, Julian.
Gå in då, Julian.
Buck, jag har en idé
Vi bakar en tårta till.
Vi bakar en som är bättre.
Vad hände med den första?
Och efter det tror jag vi går ut.
Ja?
Clarissa? Det är Louis.
-Louis Waters. -Louis?
Du store vad du kommer tidigt.
Gör det nåt? Är det okej?
Varför skulle jag ha nåt emot det?
-Jag är överförtjust. -Det är bra. Hej.
Det känns som om jag stör.
-Nej, vad? -Du vet.
Festen börjar ju först klockan fem...
...men jag flög in i morse.
Bra, Richard blir rörd.
Han blir rörd av att se dig.
-Tror du? -Det är klart.
Vad håller vi på med? Vi skulle gå in.
Är allt okej?
Ja. Inget är galet.
-Det är bara festen. -Det är klart.
-Oj, vad här var snyggt. -Tack ska du ha.
-Är du fortfarande hos henne...? -Ja, jag är fortfarande hos henne.
Fortfarande hos henne. 10 år.
-Det är konstigt. -Varför är det konstigt?
Det var inget. Vill du ha nåt att dricka?
-Lite vatten. -Okej.
Är du fortfarande redaktör?
-Javisst. -Med samma utgivare?
Hur är det i San Francisco?
Det är en av de städer man säger alla älskar.
Richard sa att han trodde du var lycklig där.
Storartat. Nu gör sjukdomen honom synsk.
Du måste förbereda dig, Louis...Han är mycket förändrad.
Jag har läst boken.
Precis. Jag trodde du var skapt att göra annat än att ändra folks namn.
Skulle det inte vara fiktion?
Han är ändå skrivit att du bor på nr 10.
-Det är inte jag. -Är det inte?
Du vet hur Richard är. Det är fantasi.
Ett helt kapitel om att hon ska köpa nagellack-
-och gissa vad som händer. Efter 50 sidor köper hon det ändå inte.
Allt fortsätter och verkar oändligt, och ingenting händer.
Och pang....Utan orsak begår hon självmord.
Hans mor tog livet av sig.
Ja, hans mor...men fortfarande utan orsak.
Taget ur luften.
Jag vet att boken är hård, men jag gillar den, det gör jag.
Det är bara en sak jag inte gillar.
Vad är det? Vad är det du inte gillar.
Att du inte är med så mycket.
Det var snällt sagt.
Jag åkte tillbaka till Walleaf.
-Gjorde du? -En dag. Har jag inte berättat det?
Nej, men jag träffar ju dig aldrig.
Kommer du ihåg huset? Det står fortfarande kvar.
Jag tycker du är modig.
Modig? Varför?
Att våga åka dit och se... jag menar inse sanningen...
att vi har mist de känslorna för evigt.
Fan. Clarissa?
-Jag vet inte vad som händer. -Förlåt.
Det känns som om jag är på ett konstigt humör.
Det är mycket oförskämt av mig.
Det känns som om jag skulle klappa ihop.
-Jag skulle inte kommit. -Nej, det är inte du, det är inte ditt fel.
Det är som att visa upp sig på nåt sätt, förstår du?
Det är nog nerver på grund av festen.
Dålig värdinna.
Clarissa, vad är det som händer?
Vad är det?
-Vill du att jag går? -Nej, gå inte.
Nej, gå inte. Förklara varför detta händer mig.
Nej, rör mig inte.
Gud.. det var bättre du lät bli.
Det är bara för mycket. Du flyger hit från San Francisco..
och jag har tagit hand om Richard i många år.
Och hela tiden har jag hållit mig lugn.
-Utan några problem. -Jag vet det.
Det var en morgon i Walleaf. Du var där.
Vi var där allesammans...
Jag hade legat med honom och jag hade gått ut på verandan.
Han kom bakifrån, och la sin arm på min skuldra.
Godmorgon Fru Dalloway.
Från den stunden var jag fast.
Fast?
Jag menar till namnet.
Och nu går du in...
Jag ser dig aldrig... Se på mig.
Det kvittar. Det var hos dig han bodde, det var hos dig han levde.
Jag fick en sommar.
Den dagen jag förlorade honom...
stog jag på ett tåg och reste runt i Europa.
Jag kände mig fri för första gången på många år.
Bra. Berätta nu om San Francisco.
Vad finns att berätta?
Undervisar du fortfarande idioter i drama?
Alla kan ju inte vara idioter.
Jag skulle egentligen inte berätta detta för dig.
Jag är förälskad.
-Verkligen? -Ja
-I en student. -I en student.
Precis. jag vet det, man tänker...
Jag kan fortfarande klara intensiteten,
Dörrar som plötsligt stängs.
Men du vet hur det är.
Mår du bättre?
Lite.
Tack.
Tror du jag är klok?
Klok?
Tursam också.
Jag lämnar dig hos fru Latch.
Det är en sak jag ska göra.
Mamma, jag vill inte.
Du måste. Jag är ledsen, men det är några saker jag måste göra.
Pappa kommer hem.
Hallå.
Hej Fru Latch. Min pojke är inte speciellt glad.
Mamma jag vill inte.
Jag måste gå nu.
Din mamma har lite att göra.
Kom in. Jag har småkakor.
Okej, älskling.
Du ska vara modig nu.
Lugn. Det ska nog gå bra.
Älskling.
Kom då, kom då käraste.
-Mamma. -Sluta nu.
-Mamma. -Du måste sluta.
Mamma, mamma, mamma...
Mamma, mamma, nej!
Frukosten serveras mellan klockan 7 och 9 i matsalen.
och det finns roomservice dygnet runt.
Tack så mycket, frun.
Är det nåt som saknas?
Ja, hmm...
Nej. Jag vill inte bli störd.
"Betyder det något? sa hon till sig själv medan hon gick ner mot Bond Street."
"betyder det något att hon fullständigt och totalt försvinner?"
"...och att allt detta fortsätter utan henne?"
"kände hon avsky..."
"... eller var det lugnande..."
"... att tänka på att döden är slutet? Absolut."
"det är möjligt att dö."
" det är möjligt att dö."
Det fanns en charmerande kappa till Angelic hos Harrods.
Men ingenting till pojkarna. Det är orättvist. Varför ska Angelic få fördelar.
Virginia?
Virginia.
Vad tänker du på?
Är du kvar hos oss?
Din moster är en lyckosam kvinna, Angelic.
Hon lever två liv...
hon har livet här...
och så har hon det hon håller på att skriva om.
Hon har tur, helt säkert.
Vad tänkte du på?
Jag höll på att dräpa min hjältinna.
Men jag ändrade mig.
Jag kan inte.
Så jag blev tvunget att mörda nån annan i stället.
Jag är klar.
Det var ett fascinerande besök.
Jag njöt fullt ut.
Ska ni åka redan?
Jag önskar att ni kunde stanna.
Det sista du behöver är oljudet här.
Mina hopplösa och klumpiga pojkar.
-Säg adjö nu, pojkar. -Adjö.
-Ska du tillbaka till Walt? -I kväll.
Det är så tråkigt hela dagen..
och du vill väl inte missunna oss det, Virginia.
Men det gör jag.
Säg något Nessa, tycker du inte jag mår bättre?
Jo, Virginia, du ser ut att må bättre.
Tycker du det...?
Tror du, att jag kommer ut nån gång?
En dag.
-Nessa. -Kom nu Nessa.
Kom Angelica, vi måste gå.
Kom nu. Adjö.
Adjö lilla vän.
Angelica, tåget.
Vi hinner inte till tåget.
Skynda dig, sätt fart.
Kom nu, kom nu, kom nu. Jag vill hem.
Vi stannade för länge, vi missade tåget.
Kom närmare.
Förlåt, jag vet det.
Jag försökte att komma tidigare. Jag försökte så börja inte.
Jag vet. Det är otroligt viktigt för att....
Det är din fest.
Julia...
Hur mår du?
Jag mår bra.
Kom hit.
Vad har du gjort?
Studerat, mamma.
Så...
Vad ska jag göra? Flytta stolarna?
Nej, vi flyttar bordet först. Vi flyttar in det i sovrummet.
Jag stötte ihop med Louis Waters.
-Verkligen? Var? -På gatan
De är här allihopa, va? Alla spökena.
Alla spökena ska till festen.
Han är...så märklig.
Vad? Märker du inte det?
Kan du inte se att Louis Waters är konstig?
Jag märker att han är tråkig.
Alla dina vänner er tråkiga.
Du har gråtit. Vad är det som är galet?
Hela dagen har jag suttit och glott i det här rummet och jag tänkte:
Jag ska ordna en fest.
Det enda jag vill är att ordna en fest.
Och?
Jag vet varför han gör det. Han gör det med vilja.
Det är Richard. Det är klart.
Han gjorde det i morse.
Han gav mig den där blicken.
Vad då för blick?
Som om han säger...
dit liv är enformigt.
Du... du är så... enformig.
Du vet, dagliga saker, skisser och fester och...
Småsaker. Det är vad han menar.
Det är vad han säger.
Mamma, det betyder bara något, om du tror det är sant.
Tror du på det? Säg mig det.
När jag är i mina hemtrakter.
Ja, då lever jag...
och när jag inte är....
Ja, då verkar allt en aning-
-tokigt.
Jag menar inte dig. Fint.
Aldrig dig.
Bara resten av allt.
Sally?
Resten av det.
Falsk trygghet.
för att...
Om du frågade mig, när var du lyckligast. Mamma...
Berätta för mig när du var som lyckligast.
Jag vet det. Jag vet det, det är länge sedan.
Ja.
Det enda du säger är...
att du en gång var ung.
Jag kommer ihåg en morgon...
jag steg upp i gryningen..
med en känsla av möjligheter.
Känner du? Den känslan?
Och...jag kommer ihåg att jag sa till mig själv.
"så detta är början till lycka..."
"det är så det börjar."
"Och självklart ska det komma mera."
Jag blev aldrig klar över....
att det inte var början.
Det var lyckan.
Det var ögonblicket.
Precis då.
Nelly, god afton. Jag trodde du kanske sett fru Woolf?
Jag trodde du visste att hon har gått ut.
Förlåt, förlåt.
Herr Woolf, vilken oväntat nöje.
Kanske kan du säga mig exakt vad det är du gör?
Vad jag gör? Jag letade efter dig men du var inte där.
Du arbetade i trädgården. Jag ville inte störa dig.
Du oroar mig, när du försvinner så.
Jag försvinner inte.
-Jag tog en promenad -En promenad?
Är det allt? Bara en promenad.
Virginia? Vi måste gå hem nu. Nelly håller på med kvällsmaten.
Hon har redan haft en hård dag. Det är vår plikt att äta hennes mat.
Det är inte nån plikt.
Nån sån plikt existerar inte.
Virginia, Du är förpliktigad i förhållande till din sinnessjukdom. Jag har gått med på detta förmyndarskap.
-Jag har gått med på detta fängelsestraff. -Åh, Virginia.
Jag blir tillrättavisad av läkare.
Alltid blir jag tillrättavisad av läkare som talar om vilka intressen jag har.
-De känner till dina intressen. -Nej, det gör de inte.
-De pratar inte i mitt intresse. -Virginia, jag...
Jag kan förstå att det kan vara svårt för en kvinna med...
-Med vad? Vad... -Med dina talanger, att veta...
att hon inte kan bedöma sitt eget tillstånd.
Vem ska då bedöma den?
Du har en historia.
Du har en historia. Vi tog dig till Richmond för att du har en historia med stöld.
humörsvängningar, blackouter och du hörde röster.
Vi tog dig hit för att förskona dig från de skador du kunnat göra dig själv.
Du har försökt ta livet av dig två gånger.
Jag lever dagligen med den fasan.
Jag startade...vi startade tryckeriet inte bara för.
tryckeriets skull, inte bara för det.
Men, för att du behövde något du tyckte om att göra och som ett hjälpmedel för det.
Jag behövde ett arbete.
Det var för din skull.
Det var för din förbättring.
Det gjordes av kärlek.
Om jag inte kände dig, skulle jag kalla det här för otacksamhet.
Är jag otacksam?
Kallar du mig otacksam?
Mitt liv har stulits från mig.
Jag lever i en stad där jag inte vill bo i...
Jag lever ett liv jag inte önskar leva.
Hur har det kunnat hända?
Det är på tiden vi flyttat tillbaka till London.
Jag saknar London.
Jag saknar livet i London.
Det är inte du som talar, Virginia.
-Det är ett utfall av din sjukdom. -Det är min röst.
-Det är inte din röst. -Det är min röst, min egen.
-Nej, det är det inte, kan du inte höra det? -Nej, det är min...det är min.
Jag håller på att dö i denna stan.
Om du kunde tänka klart, Virginia, skulle du förstå att det var London som bröt ner dig.
Om jag kunde tänka klart...
Om jag kunde tänka klart... Vi tog dig till Richmond för att du skulle få lugn och ro.
Om jag kunde tänka klart, Leonard, skulle jag säga dig.
att jag kämpar ensam...
...i mörkret, det djupa mörkret. Och bara jag kan...
Bara jag kan förstå min egen situation.
Du lever med hotet, säger du. Du lever med hotet om min utplånelse.
Leonard, jag lever också med den.
Det är min rättighet.
Det är en rättighet för alla levande.
Jag väljer bort denna kvävande, frånvarande förstad.
men huvudstaden med dess väldighet, det är mitt val.
Den sämsta, och den svagaste patient har något att tillfoga.
till det receptet.
Det är det som definierar mänskligheten.
Jag önskar för din skuld, Leonard, att jag kunde vara lycklig här på detta lugna rofulla stället.
Men om valet är mellan rikedom och döden...
Så väljer jag döden.
Det räcker nu, det blir London.
Vi reser tillbaka till London.
Är du hungrig?
Jag är lite hungrig.
Vi går.
Du finner aldrig lugnet, Leonard, om du undviker livet.
Tåget till London avgår från perrong 1.
Mamma, mamma.
Hej, Buck, är det nåt galet?
-Hej Fru Latch, förlåt att jag är sen. -Det är okej. Han har varit snäll.
-Han är glad att se dig. -Det kan inte ha varit så illa, va?
-Du har klippt dig? -Ja,ja.
Det är snyggt.
Vi har haft det bra tillsammans.
Tusen tack.
Det var väl inte så dumt, va?
Jag var inte borta så länge.
-Nej, du var inte borta länge. -Där ser du.
På nåt sätt...
Jag vet inte.
Det var stunder då jag trodde att det skulle ta längre tid.
Men jag ändrade mig.
Vad är det, älskling?
Mamma, jag älskar dig.
Jag älskar dig också, raring.
Vad är det?
Vad?
Du ska inte vara orolig, allt är okej.
Det kommer att bli en fin fest.
Du har bakat en sån fin tårta till din pappa.
Jag älskar dig, gossen min.
Du är min kille.
Mamma, mamma.
Richard, det är jag.
Jag är tidig.
Vad fan gör du?
Richard.
Vad gör du här?
Du kommer för tidigt.
Vad pågår här?
-Vad gör du? -Jag hade en bra idé...
Jag behövde ljus.
Jag ville släppa in lite ljus här.
Vad är det du gör?
Jag har kommit till en fantastisk slutsats.
Jag kombinerade dårskap med magi..
och det löste gåtan.
Richard...
Kom inte närmare.
Det verkar som om jag får släppa in lite mer ljus.
Vad tycker du?
Jag har frilagt alla fönstren.
Okej Richard, gör mig bara en tjänst...
Kom och sätt dig.
Jag tror inte jag kan komma till festen.
Du måste inte gå på festen.
Du behöver inte gå.
Du behöver inte göra någonting som du inte har lust till.
Du kan göra som du vill.
Men jag måste i alla fall se tiden rinna.
Jag tänker på tiden efter festen-
-och tiden därefter.
Du har fortfarande bra dagar.
Det vet du att du har.
Inte riktigt.
Det är snällt av dig att säga så, men...
Det är inte sant.
Är de här?
Vem?
Rösterna.
Ja, rösterna är alltid här.
Och du hör dem nu. Är det inte så?
Nej, nej, nej, nej...
Fru Dalloway, det er du.
Jag fortsätter leva bara för dig...
men nu måste du släppa taget.
Richard...jag...
Nej, vänta, vänta.
Berätta nåt.
Om vad?
Berätta vad du gjort i dag.
Jag...jag vaknade.
Ja?
och... så gick jag ut...
...för att köpa blommor...
...precis som fru Dalloway, i boken du vet?
Ja.
Det var en vacker morgon...
Var det?
Ja, den var mycket vacker.
Den var så frisk.
Åh, frisk, var den?
Ja.
Som... En morgon på stranden?
Åh, ja.
Som den?
Ja.
Som den morgonen...
då du kom från det gamla huset och...du hade just fyllt 18.
Kanske var det 19.
Ja.
Jag var 19 år ...
och jag hade aldrig sett något så vackert.
Du kom ut genom glasdörren tidigt den morgonen, fortfarande sömnig.
Är det inte märkligt?
Det mest obetydliga i ens liv.
Jag är rädd att jag inte hinner till festen, Clarissa.
Festen....
Den betyder inget.
Du har varit så snäll mot mig, fru Dalloway.
Jag älskar dig.
Jag tror inte två människor kan vara lyckligare än vi har varit.
Grattis på födelsedagen.
Lycka till, älskling.
Det här är toppen, bara toppen alltså.
Tycker du verkligen det?
Helt klart.
Du måste ha jobbat hela dan med detta.
Det är precis vad vi har, inte sant Buck? Jobbat hela dagen.
Det är helt fantastiskt.
Detta är vad jag alltid önskat mig.
En dag Richie, ska jag berätta för dig...
hur det hela började.
Gör inte det.
Jag vill gärna.
Jag vill berätta hela historien för honom.
Vad hände? När jag var ute i kriget...
kom jag att tänka på...
denna flicka som jag sett men inte mött...
i skolan.
Denna märkliga och skröpliga kvinna...
Som hette Laura MacGraw.
Hon var blyg...
och hon var intressant.
Din mamma har inget emot att jag berättar för dig Richie...
att hon var en flicka som...
för det mesta satt för sig själv. Och jag kan berätta att...
...några gånger..
...när jag var i södern...
Sanningen är att jag kunde inte sluta tänka på denna flickan.
Dan.
Jag tänkte på att ge henne ett hus...
ett liv...
Så var det.
Och det var tanken om den lyckan...
tanken på denne kvinna...
tanken om detta liv...
som höll mig igång
Jag hade en föreställning om vår lycka.
Varför måste man dö?
Leonard?
I din bok sa du att någon skulle dö.
Varför?
Är det en dum fråga?
Nej.
Glöm det. Det var en dum fråga.
-Inte helt. -Hur då?
Någon måste dö för att vi som lever ska värdesätta livet.
Det är en kontrast.
Och vem vill dö?
Säg det.
Diktaren vill dö.
Visionären.
Vad gör du?
Jag borstar mina tänder.
Kommer du och lägger dig?
Ja, strax.
Kom och lägg dig, Laura.
Jag kommer ihåg vad Ray sa
han sa att Kitty måste åka till sjukhuset.
Jag vet det.
Han sa att det inte var allvarligt.
bara en allmän undersökning.
Jag är rädd.
Varför?
för att slutet är försvunnet.
Kanske du kan besöka henne i morgon, älskling.
Det hade jag tänkt göra.
Jag ska titta förbi.
Jag har haft en bra dag...
och jag kan tacka dig för det.
Kom och lägg dig, älskling.
Jag kommer.
Kommer du?
Ja.
Vad?
Jag hoppades att du skulle komma i säng med mig.
Det gör jag.
Jag kommer till sängs.
Och sen?
Allt är klart.
Hela berättelsen är klar, och nu fattas bara att...
bara att fru Dalloways öde beseglas.
Du är Laura Brown.
Ja, jag är Richies mor.
Självklart.
Jag är Clarissa Vaughan.
Kom in.
Min vän Sally är i köket...
...tillsammans med min dotter.
Vi har fest.
Vi ville ha en fest.
Jag hade tur och hann med sista flyget från Toronto.
Så...
Det är monstret...
Jag hoppas att jag gjorde rätt.
Jag hittade ditt namn i hans telefonbok.
Ja, han hade det.
Vi pratade nästan aldrig per telefon.
Det är hemskt, fru Vaughan,
att överleva sin familj.
Richards pappa dog.
Han dog i cancer.
Och Richards syster är död.
Det är tydligt att han tyckte att jag inte förtjänat det...
...att jag inte gjort mig förtjänt till dina känslor.
Du överlevde, men det gjorde inte jag.
Har du läst dikterna?
Ja, jag har läst hans novell också.
Du vet...
Folk säger att hans novell är svår att förstå.
Jag vet det.
De säger det.
Jag vet det.
Han beskrev mig, som död i novellen.
Jag vet varför han gjorde det.
Det sårade mig...
Jag kan inte dölja att det sårade mig.
men jag visste varför han gjorde det.
Du övergav Richard...
Eftersom han var en pojke.
Jag övergav båda mina barn.
Jag övergav dem.
Det sägs att det är det värsta en moder kan göra.
Du har en dotter.
Ja.
Men jag har aldrig känt Julies far.
Du har försörjt ett barn helt ensam.
Så är det.
Du är en lyckosam kvinna.
Det finns stunder då man inte känner sig hemma någonstans.
och man beslutar att ta sitt liv.
En gång tog jag in på ett hotell...
...och senare på kvällen förberedde jag en plan...
Planet var att jag ville lämna min familj...
när mitt andra barn var fött.
Och det gjorde jag.
Jag gick upp en morgon, förberedde frukosten...
...gick till busshållplatsen, och åkte därifrån.
Jag lämnade en lapp med förklaringen...
att jag hade fått jobb på ett bibliotek...
i Canada.
Det skulle vara skönt att kunna säga...
att jag verkligen ångrar mig.
Det skulle vara lättare...
men vad betyder det...
vad betyder det att ångra...
när man inte ser nån annan utväg.
Det är vad man orkar med.
Ingen kan förlåta mig.
Det var döden...
och jag valde livet.
Tag av dig kappan.
Jag tyckte du kunde behöva en kopp te.
Tack, min vän.
Det känns som om jag stjäl ditt rum.
Vi har lagt undan maten...
om du är hungrig...
så tag bara för dig.
Tack.
Var vill du sova?
På soffan.
Förlåt.
Godnatt, min vän.
Godnatt.
Käre Leonard...
...att se livet i vitögat...
Alltid... att se livet i vitögat...
och att förstå vad det är.
och att till sist förstå vad det betyder-
-och att älska det för vad det är-
-för att sen-
-slösa bort det.
Leonard...
för alltid åren tillsammans.
för alltid åren.
för alltid...kärleken.
för alltid.
Timmarna.